Видях Сара преди два дни.
Имаше среща с гаджето си в селото. Може би все още е с него.
Може би. Почакай една секунда.
- Хей, Джейк. Табла 57. Благодаря. - Да, добре.
- Хайде. - Тук вони. Мирише странно.
Знам. Опитай се да дишаш през устата.
- Никога преди не съм виждала труп. - Всичко ще е наред.
- Ще повърна. - Слушай, никой няма да има нищо против ако го направиш.
Хайде.
- Трябва да вдигна.
Но ще бъда тук.
Касиди. Хей, бебчо. Да.
Не. Трябва да хванете този в 1:00 защото аз....
Ще бъда на гарата в 2:00.
- Нека да е в 7:00. - Обещавам.
- Не обещавай.
Какво? Да, почти свършвам вече.
Да. В градската морга съм.
- Чао. - Ммм.
Ето ти изследванията, които искаше за момчето със счупения врат.
Май попаднахме на нещо. Леон Едуардс Крофт.
Исусе има 15, 20 ареста?
Бил е едно много заето малко лошо момче. Няма да липсва на никой.
- Провери ли за евентуални съдружници? - Разбира се.
Не съм ли платен професионалист?
Спокойно, всичко е наред.
Защо някой ще причини това на Сара?
Момчето с изгарянията от цигара, Крофт, той беше шофьор на тази банда.
Робери каза, са обрали банката тук, Джърси, Делалеар, Вирджиния.
Не е осъждан до '91 .
И трима от неговите приятели го покриха, лежейки 10 години в Атика.
Патрик Бари Костер. Той е бил последния излязъл.
4 Ноември. На 4 Ноември!
Крофт ли е предал тези момчета?
Незнам. Може да е разплата.
Той няма никакви приоритети. Нищо няма за него. Появил се е от нищото. Абослютно нищо.
Това е единствения път, когато се е появил. Този тип е призрак.
Призрак?
Тогава предполагам, че той е човека с когото трябва да разговарям. Благодаря ти.
- Пази си гърба. - Да.
Взела си най-любимите неща на Джеси.
Тя и сали бяха неразделни още от времето когато беше на две.
Каде е тя?
Каде е Джеси?
Отведоха я.
Сега тя е наистина уплашена.
Толкова уплашена колкото беше ти когато стори това с онзи тип в Рокланд, но тя е само на 8 годинки.
Не е толкова силна колкото си ти.
Тя може сама да се защитава толкова добре, колкото и ти.
Виж, Не съм тук само да ти помогна.
Трябва и ти да ми помогнеш.
Иначе няма да получа малкото си момиченце обратно.
Днес е Деня на Благодарността.
Помниш ли Деня на Благодарността?
Да. Да, помня.
С кой беше?
С татко.
Само аз и татко.
Да бъдеш силна означава не е само да имаш силата да защитаваш нещо,
а също така да имаш силата и да го освободиш, особенно ако го задържаш...
задържаш го толкова силно, че дори не осъзнаваш че може да имаш и по-добър живот.
Единствения начин по който можеш да помогнеш на себе си...
е ако се върнеш.
Трябва да се върнеш обратно до онзи ден в метрото.
Не мога... не мога да го направя.
Не, мога.
Нещата потръгнаха. Стигнахме до главното събитие.
Не можеш да помогнеш на малкого ми момиченце докато не се върнеш назад.
Не, моля те.
Чуй ме.
Мъжът който е хванал Джеси...
е същия човек срещу който се бориш.
- Това са същите хора, които са пратили санитаря в Рокланд. - Не искам да те слушам.
Всичко което искат е един номер.
- Искаш каквото и те искат. - Те знаят, че ти знаеш този номер.
- Ще убият малкото ми момиченце ако не ми го кажеш. - Спри.
Татко!
- Телефонен номер ли е? - Не.
- Адрес? Акаунт? - Незнам.
Банкова сметка ли е? Някакъв код ли е?
- Не. - Място ли е? Какво е?
Какво...
- Какво не е наред? Да не загубихме връзката? - Не, не, всичко е наред!
Остави го на мира.
Баща ти го няма.
Няма го, и никой не може да го нарани вече.
Но малкото ми момиченце е все още живо.
Джеси е жива.
Др. Конрад?
Уплашена съм.
Знам. Съжелявам.
- По дяволите. - Всичко е наред. Всичко е наред.
- Елизабет. - Ще опитам.
Всичко ще бъде наред.
Много време мина от закуската.
- Да. - Иска ми се да имахме няколко чиизбургера.
- Прошепни обичам те
- Птичките го пеят
Най-добрата пуйка която някога си имала. Бъди внимателна. Ще те мушна във фурната заедно с нея.
- Обичам те, татко. - Усмихни се, захарче.
- Какво е това? - Това е 5 кубикова спринцовка...
със десет сантиметрова игла и 500 милиграма натриев Амитал.
Какви ги вършиш, 500 милиграма?
Защо направо не и набуташ едно малко Джак Даниелс в гърлото или най-добре и вкарай пушка в устата?
Виж. Станалото явно е точно под повърхността.
- Тя трябва да реагира прекрасно на Амитала, затова....
Вдигни го.
Вдигни телефона.
Кажи им, че всичко е наред...
и ще действаш по план "Б."
Всичко е наред, и сега ще преминем към план "Б."
Това е наркотик.
Знаел си за тези номера, и ме забърка и мен, Луис.
- Кълна се в бога.. - Ти ми кажи защо,
- или ще набутам това - Хванал е шибаната ми приятелка! Държи Сара за заложничка!
Ще я убие ако не се добера до този номер.
- Приятелката ти, Луис? - Да.
- Хванал е и дъщеря ми.
- Държи малкото ми момиченце. - Нейтън, незнаех.
Съжалявам. Незнаех.
Трябва да се добереш до този номер и да му го дадеш. Даваш му го и ще ни остави на мира.
- Толкова ли е просто. - Толкова ли е просто.
Др. Сачс? Др. Сачс?
- Да? - Има едно ченге тук което иска да ви види.
- Ченге? Какъв вид ченге? - Незнам.
- Какво иска той? - Тя.
Не каза, но ви чака в офиса ви.
Добре.
Предай и че ей сега идвам.
Добре.
Той каза без ченгета! Каза абсолютно никакви ченгета.
Ето какво трябва да направиш. Трябва да идеш до офиса.
- Трябва да си спокоен. - Но какво..
И да я разкараш.
Ако не успеем до 4:30, минаваме към план "Б."
Какво е това?
Фъстъчено масло и желе. Какъв вид желе е това?
Здравейте.
- Аз съм Луис Сачс. - Здравейте. Детектив Касиди.
- Здрасти. - Здрасти.
Хубаво момиче. Това дъщеря ви ли е?
Това? Не. Това не е дъщеря ми. Как мога да ви помогна, детективе?
- Тук съм заради тази жена. - Какво за нея?
- Не я ли познавате? - Не.
Работила е в болница пет месеца. Била е отсендала там.
Наистина? Имаме ги такива с дузини.
Работила е в катедрата която вие ръководите, Др. Сачс.
- Нима?
Странно, защото в такъв случай трябваше да знам коя е, но аз незнам.
- Трябва да е станала някаква грешка. - Кога за последен път видяхте Сара?
Детективе, току що ви го казах и пак ви го повтарям,
незнам коя е тя.
Къде отиваме?
Имате ли адвокат, сър?
- Какво? - Имате ли адвокат?
- Какви ги говорите... - Не познавате Сара, нали?
Не, не познавам Сара. Но какво беше това за адвокатите?
Преди седмица, в Сентрал Парк, с вас.
Разказала е всичко на съквартиранката си Ванеса. Познавате Ванеса нали? Тя ви познава.
- И Ванеса не познавам. - Др. Сачс.
- Ще ви прочета правата. - Правата?
- Но преди това.. - Какво съм направил?
- Искам да ми направите една услуга. - Добре.
Това е последния уикенд, със вас, до фонтаните на Сентрал Парк.
Вие сте направили тази снимка, и ето как изглежда сега.
Тази вие сте я направили. Тази аз я направих. Кой според вас се е справил по-добре, аз или вие?
- Това не е Сара. - Това е Сара. Това е Сара, лежаща в моргата.
- Не, не е... - Работя в отдел убийства, Др. Сачс. Това е Сара.
Моргата?
Това е грешка. Това не може да е Сара. Не такава беше сделката.
- Не такава беше сделката? - Не такава беше сделката.
Добре. Защо не ми разкажете каква по дяволите е била сделката?
Кой участва в сделката? Тя част ли е от нея?
Ами този? Или този? Или пък този?
Кажете ми, кой участва в сделката! Защо не ми разкажете?
- Той каза, че ние имаме време до 5:00 днес! - Кои "ние"?
- Обърках се! - Не сте се объркал. Кои "ние"?
Ние бяхме толкова близо, всичко от което имахме нужда беше още половин час...
Др. Сачс, кой е ние? - Това не е Сара!
Защо не престанете да ми губите шибаното време и не ми кажете кои ние?
Хей. Обичаш ли кънтри музика?
- Розово по ноктите имат...
- Всичките ми приятелки имат време за своите розови нокти..
- Кукличке, когато ме намериш да стоя в моите розови...
Какво казах относно шума?
Умното момиче на татко.
По-добре се надявай майка ти да не е чула това.
Пусни я на цял екран.
По-близо.
- Чула е. - От къде знаеш?
Спря да диша.
Какво мога да направя да вас, докторе?
Арни, трябва да те помоля за една услуга.
Да не извеждаш Бъроус на разходка?
Излизаме. Доведи я!
Мамо, Татко, Тук горе съм! Мамо!
Мамо! Мамо!
Пуснете ме!
Погрижи се за нея.
Трябва да отвориш вратите.
На чие разрешение?
Това е между теб и мен.
Виждате ли, ето защо на това място му викат лудница, Докторе.
Защото трябва да съм напълно шибано луд за да ви оставя да го направите.
Добре. Ти си знаеш, Трябваше да те попитам.
Всичко е наред, Арни. Това е просто Версед.
Всичко е наред. Всичко ще бъде наред. Ще се оправиш след около час.
Др. Конрад? Др. Конрад!
Доктор..
Извинете ме!
Извинете ме.
Извънредна ситуация. Ранен офицер.
Имаме пробив в охраната. Извънредна ситуация.
Залостете главния вход.
Съжалявам.
Хайде.
Вижте радара, приближава. Тук е Хардфорд.
Тридесет градуса.
- Главно, това е... - Не!
Централа, златен на цвят Ленд Роувър току що напусна Бриджвил, пое на изток.
- Добре. Напускам. - Шофьорът е Нейтън Конрад,
търсен за разпит във връзка с убийство.
- Пратете някой в дома му веднага.
О, господи.
- Да.
- Какво си намислил, Нейтън? - Екскурзия.
- Почакай малко.
Каде водиш Джеси?
- Защо я местиш? - Имаш 44 минути.
Защо я местиш?
Ще ти донеса номера.
Само не я наранявай.
43 минути.
Свързахте се със слъжбата за спешни случаи в Ню Йорк.
Моля останете на линия. На обаждането ви ще бъде отговорено по реда на неговото пристигане.
Саката кучка!
- Добре ли си? - Да.
Не!
Тук се е случило, нали, Елизабет?
Не.
Когато излезнахме от вкъщи, татко и аз..
Мисля, че ние...
Голяма кола, тъмна.
Никога не съм виждала татко толкова уплашен.
Той стисна ръката ми. Продължаваше да бяга и бяга и бяга.
Опитвах се да не изоставам.
Опитвах се да не изоставам. Той взе...
- Можеш да го направиш. - Добре.
Можеш да го направиш. Хайде.
Опитвах се да не изоставам.
Всичко е наред.
Елизабет.
Имаше много хора,
но татко просто ме дърпаше през тях.
Погледнах назад.
Бяха много бързи.
Все още бяха зад нас.
Сега бяха само двама. Бяхме изгубили един.
Татко ме поведе покрай ъгъла.
Накара ме да се скрия.
Добре, слушай ме внимателно.
Ти и Мишка трябва да изчакате тук. Точно тук, не зависимо какво се случи.
Всичко ще бъде наред.
Чакай тук.
Хей, Ръсел! Каде беше?
Какво има в торбата? Какво има в шибаната торба?
Не можех да видя лицето на баща ми, когато се опита да поговори с тях.
Торбата.
Няма нищо в торбата!
Къде е? Къде е, Ръсел?
Какво става сега?
Къде е?
Елизабет?
- Не ти вярвам!
Елизабет, какво видя?
Къде е?
Един в кожено яке го ритеше ли риташе.
Питаха го, "Къде е? Къде е? Кажи ми къде е!"
Пуснете ме да се кача! Ще ви кажа къде е!
Елизабет.
Исусе. Помогни ми.
Всички гледаха. Гледаха и никой не му помогна.
Никой няма да ти помогне. Никой.
Всички гледаха. Гледаха и никой не му помогна!
Елизабет, какво искаше този мъж?
- Какво искаше? - Почти мога да го достигна.
Елизабет!
Татко! Не! Татко!
Обърни се! Горе ръцете!
На колене! Веднага!
Какво искаше мъжът, Елизабет?
Номер ли искаше?
Елизабет, Трябва да знам какво искаше този мъж.
Искаше Мишка. Куклата ми.
- Къде е Мишка? - Дръж това. Нали, миличка?
- Да. - Края наближава.
Добре. Имам каквото искаше.
Добре. Слушам.
Реших...
- Реших, че ще ти доставя номера лично. - Няма време.
- Нямаш избор. - Отново се правиш на смел, Нейтън.
Това е най-добрия начин да получиш дъщеря си мъртва.
Или да пропуснеш крайния срок, който е след по-малко от 3 минути.
Пеавило номер едно: Без повече лимит на времето.
- Какво? - Чу ме.
- Ще се срещнем там. - Къде?
Мисля, че знаеш къде. Правило номер две: Искам да говоря с дъщеря си сега.
Чу ли ме? Искам да говоря с дъщеря ми веднага!
- Татко? - Тиквичке, добре ли си?
Да. Татко, моля те ела и ме прибери.
На път съм миличка.
- Нещо друго? - Правило номер три:
Без повече телефони.
Приятел! Имам спешна нужда от това. Ще ти го върна.
- Ще ти го върна.
- Аги? - Жива ли е?
- Добре е. - Къде е?
Аги, чуй ме.. Какво е това?
Ти ли се обади в полицията? Аги? Аги?
Не. Но някой го е направил.
Знаят ли какво става?
Все още не.
- Слушай. - Тук съм.
Просто я върни.
Хей, приятелю! Какво правиш там долу?
Това е моята лодка. Къде отиваш? Хей!
Хей, задник! Това е моята лодка!
Др. Конрад.
Ти си точен човек.
Искам да я видя.
Искам да я видя веднага.
Зловещо място за празник.
Здравей, Елизабет.
Мислех за теб всеки ден през последните десет години. Обзалагам се че и ти си си мислила за мен.
Знам, че си преживяла много. Както и аз.
Баща ти ни изостави и двамата.
- Къде е дъщеря ми? - Доведе я тук, защото не ти го даде.
- Къде я държите? - Няма да ти го даде.
- Искам да видя Джеси веднага. - Къде ми е номера?
Няма да получиш нищо докато не видя...
Днес вече обсъждахме смелоста ти.
Това не е добре.
Трябва да знаеш как се използват тези неща.
Искам да видя дъщеря си.
Мисля, че си го залужи.
- Макс! - Татко?
Джеси?
- Татко! - Джеси! Всичко е наред, мила.
Ще се оправиш. Всичко ше бъде наред.
Позна, че числото е номер на гроб. Много добре.
Сега какво?
Ще си довърша работата.
Хайде, Нейтън. Нагоре по стълбите.
Ей там, до масата.
И Елизабет. Не нея.
Изведи я отвън.
- Татко? - Джеси.
Всичко е наред, скъпа.
Всичко е наред.
Сега. Да видим какво можем да направим по другия въпрос.
Офицер Петерсън, добра работа. Намерили сте колата. Къде е?
Ей там.
- Добре. Къде е моя човек? - Ами......
преминал е през стоманената решетка,
след това е откраднал лодка от този човек.
- Лодка? - Да. Той и някакво момиче.
- Звучи малко странно. - Накъде е отплавал с лодката?
- Това е проблем на бреговата охрана. - Не е.
Това е мой проблем. Това е твой проблем. Какво има там?
- От къде идва музиката, Елизабет? - От радиото.
- Радиото?
- Къде? - Пуснато е на лодката.
Лодката която те доведе тук за първи път ли?
Да.
Беше студено. Бях мокра.
- Очите ми горяха.
Но бях със татко.
От къде знаеш кой точно е баща ти?
Дадоха му номер.
Къде беше този номер?
беше на неговия ковчег.
Номерът беше изваян на капака на ковчега.
Опитах се да го отворя, но пръстите ми бяха вдървени.
Не можах да го повдигна. Беше прекалено тежък.
Не можах да пъхна Мишка вътре .
По-добре се моли да не лъже, Нейтън.
Къде отиде Мишка? Какво се случи с Мишка?
Видяха... Видяха ме.
- Кой те видя? - Хората.
Хората с музиката.
Работеха. Казаха, че устните ми са сини.
И ми дадоха одеяло.
Казах им, че баща ми е вътре,
и трябва да я сложа вътре при него.
Трябва да сложа Мишка в ковчега.
Казах им.
А те какво направиха?
Помогнаха ми.
Те..
Те...
помогнаха ми да сложа Мишка...
в ковчега при него.
Позволиха ми да остана с него...
докато...
Какво си мислиш,че ще се случи когато го изкопаеш?
Ще те накара да убиеш мен и малкото ми момиченце.
Харесваш я..
Когато свършиш с нас, той ще направи същото и с теб.
Просто продължавай да вървиш.
Лодките под наем не работят на Деня на Благодарноста.
Както казах, сър, това е полоцейска работа.
Направете ми услуга, капитан Блайт. просто карайте шибаната лодка.
Хайде, Макс. Отвори го.
Изведи я!
Момичето, вън!
Сядай. Долу!
Татко! Пусни ме!
Ще пусна един куршум през коляното ти.
Тогава ще ми дадеш верния номер.
Не!
Не! Разкарай се!
Разкарай я!
Сядай!
Ще те убия! Забрави шибания номер. Просто кажи едно здрасти на баща си от мене като го видиш.
- Тя ти го е дала! - Нищо не ми е дала.
- Обърнала го е наопаки! - Нищо не ми е дала! Млъквай!
- Обърнала е наопаки образа в съзнанието си! - Лъжлива кучка!
Изопачаване на възприятията.
Объркала е дясно с ляво.
Виж. Виж.
Тя го вижда като в огледало.
Можеш ли да си представиш какво ще се случи ако това са глупости?
Централа, тук е детектив Касиди от Манхатънския отдел убийства.
Чух изтрели на североизток близо до Хард Айлънд.
На път съм искам подкрепления по вода и въздух.
Десет години от живота ми...
откупени и платени.
Погрижи се за това.
Ще те убия!
Ти не си като мен, Нейтън.
Аз щях да убия човека, който е отвлякъл малкото ми момиченце.
Полиция! Не мърдайте!
Хвърлете оръжието! Хвърлете оръжието!
Хайде.
Така и не разбрах името ти.
Патрик.
Сигурен ли си... че не съм като теб?
- Сигурен ли си?
Струваше ли си?
Какво?
Живота ти.
Абсолютно.
Мое е.
Тогава иди си го вземи.
Вземи си го!
Ведна се връщам, миличка.
- Държиш ли се? - Била съм и по-добре.
Благодаря.
Да тръгваме. Хайде.
Превод и субтитри: Blink182